Tabellerna ovan visar sannolikheten för att ett land är med på en beviljad ansökan om ett annat land är det. Resultatet åskådliggör att Norge, Sverige, Danmark och Finland är de över lag vanligaste länderna att ingå samarbete. Island förekommer i något mindre utsträckning och Grönland, Färöarna och Åland i än mindre utsträckning. Därutöver är vanliga samarbetskombinationer beroende av storlek och centralitet, men också geografisk närhet eller likhet (som samarbeten kopplat till de självstyrande områdena).
Finland ingår oftare än Danmark i projekt finansierade av Nordisk kulturkontakt, medan Danmark förekommer något oftare än Finland i projekt finansierade av Nordisk kulturfond. Detta förhållande kan troligtvis ha att göra med var dessa finansiärer är baserade: Finland (Nordisk kulturkontakt) respektive Danmark (Nordisk kulturfond), och att organisationerna antagligen är synligare för kulturutövare i dessa länder.
Denna statistiska beskrivning av beviljandegrad för de projekt som beviljats, och hur vanligt det är med samarbeten mellan olika länder är, fungerar som en utgångspunkt för att beskriva de projekt som ingår i urvalet. Givet den urvalsmetod som beskrevs i metodavsnittet ovan förväntades inga större överraskningar i termer av vilka länder som kan ingå i samarbeten, och den fördelning som finns i utvalda projekt motsvarar den övergripande fördelningen av hemvist för beviljade projekt. För mer information rörande beviljade projekt från Nordisk kulturkontakt och Nordisk kulturfond per konstform, se
bilaga 1.
Projektens tematik och medverkande aktörer
I det följande avsnittet presenteras återkommande tematik i de beviljade projekten som undersökts genom rapportens intervjuer, vilka aktörer och samarbeten som ingår i projekten samt några av de olika förutsättningar som finns för att etablera de nödvändiga planerade nordiska samarbetena för att kunna söka medel från bidragsgivarna.
Återkommande fokus för projekt: social rättvisa samt natur-, miljö- och klimatfrågor
I de projekt som undersökts lyfts exempelvis tematik fram kopplad till frågor om social rättvisa (jämställdhet, antikolonialism och ekonomisk jämlikhet) samt natur, miljö och klimat. Dessa hållbarhetsfrågor lyfts dessutom ofta fram som några av de centrala frågorna för det nordiska samarbetet (Nordiska ministerrådet, 2020). Dessa teman ses ofta som väldigt viktiga för projekten och projektidén, exempelvis kan den konstnärliga idén bygga på ett utforskande av människans förhållande till naturen eller konsekvenser av klimatförändringar. Naturen kan också fungera som en gemensam nämnare i projekt där deltagare från flera olika nordiska länder ingår. Projektdeltagare tenderar att vara självkritiska i förhållande till frågor om social rättvisa och klimatförändringar för projektets genomförande, gällande exempelvis problem med att ge skäliga löner och klimatavtryck från resande inom projektet. Vi kommer att behandla dessa ämnen mer utförligt nedan.
Kriterier för vad som ska ingå i projektansökan, och bedömningen av projekt, är i hög grad styrande för projektutformningen. För att söka medel från Nordisk kulturkontakt ska projektet ange om det bidrar till det hållbara, kreativa, interkulturella, unga eller jämställda Norden. Det är därför inte förvånande att frågor om jämställdhet och hållbarhet lyfts fram för projekt som fått medel från Nordisk kulturkontakt, men det är vanligt också för projekt som fått pengar av Nordisk kulturfond som inte har ett sådant krav. Det går samtidigt inte att bortse från att denna tematik också återspeglas som viktig även i det samtida nordiska konstfältet i övrigt.
Aktörer i projekten: olika storlek och dubbla roller
De ingående projekten i urvalet för intervjuerna är av varierande storlek och olika typer av kulturaktörer ingår. Projekten har initierats och leds av allt ifrån enskilda frilansande individer som jobbar tillsammans till samarbeten som omfattar större organisationer, som kommuner och konstnärliga institutioner.
Rollerna som personer har i projekten kan vara avgränsade mellan exempelvis konstnärer, projektorganisatörer och administratörer. Men projekt som inte har ett direkt samarbete med en större organisation kräver ofta av deltagarna att de har flera roller i projektet, som kombinationen projektledare och konstnär. Mindre konstnärskompanier är ofta organiserade på detta sätt, vilket innebär att de har upparbetade rutiner för att organisera sitt arbete, medan andra grupper organiseras mer ad hoc, vilket ställer större krav på koordinering av olika roller för det fortskridande arbetet.
I och med att projekten kräver samarbetspartners och medfinansiering medför också olika förutsättningar för att söka bidrag för olika aktörer. Kontakter kan redan ha etablerats före ansökan om projektmedel. I andra fall kan samarbeten behöva upprättas för att aktörerna ska kunna söka nordisk finansiering.
Att få hjälp av en större organisation uttrycks som fördelaktigt av flera projektdeltagare som ingår i studien. I en intervju med en projektledare och konstnär för en utställning med bas i Norge beskrivs en sådan typ av fördel. På en fråga om hur de arbetade fram ansökan framkommer den viktiga roll som denna större organisation har haft för etablerandet av kontakter som var viktiga för att skriva ansökan och organisera arbetet med utställningen.