Intervjudeltagaren beskrev under intervjun svårigheterna med att verka tillsammans med eller att söka pengar med utgångspunkt från Grönland. De olika förutsättningarna mellan länderna påverkade således inte bara medelstilldelningen utan också vilka länder, områden och kommuner som har en möjlighet att ens skicka in en ansökan.
Något som också återkom i intervjuerna var kopplingen mellan olika projekt. Personer uttryckte svårigheter med kravet på att projekt inte fick vara påbörjade när ansökan skickades in. Detta villkor menade vissa deltagare begränsade dem i deras planering och utförande av en konstnärlig idé. Medan andra som sökt olika bidragsformer kunde bygga vidare från ett initierat projekt finansierat genom exempelvis mobilitetsstöd från Nordisk kulturkontakt till ett mer storskaligt projekt genom projektstöd. Andra kunde också utveckla fortsättningsprojekt som tog vid där det andra slutade. Betydelsen av att kunna arbeta långsiktigt med projekt lyftes också upp som särskilt viktig i ett projekt med ungdomar på Grönland. Projektledaren var i detta projekt särskilt mån om att undvika det personen kallar för ”hit and run’-projekt”. Med detta uttryck menade intervjudeltagaren att ungdomar på Grönland tidigare har involverats i projekt där de som påbörjade projektet aldrig kom tillbaka och förvaltade det som påbörjats, något man ville undvika att upprepa.
Ekonomiska aspekter av att söka och få projektmedel
Utöver att olika aktörer har olika förutsättningar beroende på storlek, organisationsform och kulturform, skiljer sig också de ekonomiska förutsättningarna åt beroende på vilket land de medverkande är hemmahörande i. De ekonomiska förutsättningarna är exempelvis beroende på den valuta som bidragsmedlen betalas ut i, då deltagare från olika länder ska få lön utbetalad i valutan för det land de bor i. Vid intervjutillfället var den svenska valutan relativt lågt värderad, vilket hade som konsekvens att projektdeltagare ogärna ville ha bidrag i svensk valuta. Andra nationella skillnader rörde sådant som huruvida man kunde fakturera som privatperson eller inte och att skatterna skiljer sig beroende på var deltagarna är skrivna, vilket i sin tur påverkar hur lönen budgeteras för projektet. Samtidigt uttrycks också åsikten att samarbetet mellan de nordiska länderna gällande ekonomiska frågor är enklare än att samarbeta med ett land utanför Norden. Dock upplevde en del projektdeltagare att det tog lång tid att få igenom utbetalningarna från bidragsgivarna.
Ett återkommande problem i flera av intervjuerna var relationen mellan att betala skälig lön respektive att arbeta gratis samt att förväntas arbeta gratis. Exempelvis fick en del projekt mindre medelstilldelning än vad de sökt för och vad de hade förväntat sig att få. Denna tilldelning innebar att de bland annat kunde behöva minska den personal som var involverad. En del projektledare ägnade sig åt att arbeta mer än vad de fick betalt för bland annat för att möjliggöra att andra deltagare skulle få mer skälig lön. Trots detta förhållande kunde projektdeltagare också ge uttryck för åsikten att de fått mycket pengar för att genomföra projektet, vilket bland annat lett till att de kunnat göra större projekt än vad de annars hade tänkt varit möjligt. För ett projekt möjliggjorde medlen från Nordisk kulturfond att man kunde ge alla inbjudna medverkande i projektet skäligt betalt, och även avlöna sig själva.
[They] were super happy because they got the full [pay], they even got more than they were expecting. We also got properly paid. (projektledare och musiker, Finland).
Men för att det skulle vara möjligt krävdes ett stort antal ansökningar till flera olika medfinansiärer, och det krävdes också av projektledarna att de redan från början budgeterade för de medverkandes löner, samt att de själva arbetade mycket i projektet innan de visste om de skulle kunna betala sig själva ordentligt. I ett annat projekt löste projektledaren den stora budgetposten rörande löner och resor mellan olika länder i Europa med att anställa musiker i respektive land.
[Att lösa det på det sättet] var ju också en budgetfråga. Jag menar, annars hade vi ju varit tvungna att flyga dem åt ena hållet och andra tillbaka. Och sen boende och så vidare. Och sen pandemirestriktionstider också. Men vi måste ju repetera. Då måste folk ta ledigt och resa. Så det blir en himla stor budgetpost om man ska flyga människor till [...] Eller ännu mer om man ska åka klimatsmart så måste de ju ta tågen. Då går det plötsligt en vecka arbetstid för att bara ha en enda repetition. Och det här med tåget, det fungerar ju inte så bra till Åland och Finland. (projektledare och kompositör, Sverige)
Genom att inte ha samma musiker genom hela projektet kunde kompositören spara pengar för löner och resor, samtidigt som det krävdes mer tid för repetitioner och att flera musiker blev involverade i projektet.
Kontakten med bidragsgivare
Vad gäller kontakten med de bidragsgivande institutionerna upplevs den på olika sätt. Möjligheten att skriva ansökan på olika språk ses som mycket positiv, både för att underlätta för den enskilde och för att främja samarbete över gränserna. Detsamma gäller möjligheten, som tidigare nämnts, att få återkoppling eller feedback på en ansökan som man fått avslag på. De flesta upplever att det är enkelt att få kontakt med institutionerna om man har frågor under ansökningsprocessen eller efter att man fått avslag och vill försöka söka igen. Detta återspeglas i de intervjuer vi genomförde med representanter för respektive institution, där båda uttrycker att de strävar efter att hjälpa sökande att göra processen så transparent som möjligt och därför gärna ger feedback på ansökan - inte dess konstnärliga innehåll, men hur olika kriterier är tänkta att tolkas. Även annan typ av återkoppling, som när Nordisk kulturkontakt hör av sig för att följa upp ett projekt genom att göra en liten film, var något som uppskattades av våra intervjudeltagare.
Det har været meget positivt de gange, hvor de har specifikt vendt tilbage, og lavet en lille film om det. […] Det er ikke kun, at pengekassen er åbnet, og så gør vi det, og der roterer vi. Det er en redel af det, der gør, at der er en interesse i, hvad vi gør. Det er der ikke så mange fund, der gør. Der er mange fund, hvor det mere er en kontrolting. (projektledare och koreograf, Danmark)
Det som uttrycks i citatet ovan är en känsla av ömsesidighet som återkommer som viktig. I ett exempel var det en motsatt känsla av att fonden inte varit särskilt intresserad efter att projektet satt i gång som överraskade projektledaren.
Projektmedelsmottagare som inte tidigare har genomfört och rapporterat från projekt till Nordisk kulturkontakt eller Nordisk kulturfond känner sig nervösa inför slutrapportering, där särskilt den ekonomiska redovisningen upplevs som svår av flera intervjudeltagare. En projektledare uttryckte att personen sköt upp att slutrapportera till i sista stund för att det kändes överväldigande. Men det visade sig att det inte alls var särskilt svårt när väl rapporteringen gjordes.
I think I had kind of made it into a huge deal in my head because I felt like, oh my gosh, I haven't sent in the report. […] So I made a huge deal out of it. And when I finally sent in the report after being pushed from the fund, […] I was just afterwards like, why didn't I do this earlier? It was kind of interesting, you know, you also because from our side, Nordic funding is […] a substantial part of the project. You know, it was important funding. So you kind of want to do [it properly]. But then it was actually not that difficult. […] But I think, because you feel sometimes that the Nordic is bigger than your local, and then you get more scared of that. Like, you feel it's like you have to do something different then you realise that it's the same, you know. (projektledare och koreograf, Island)
Intressant i detta utdrag är att det upplevs som svårare att rapportera till den nordiska bidragsgivaren än vid andra typer av stöd just för att det är nordiskt och ett relativt omfattande bidrag. I detta fall hade personen inte tidigare fått lika stort ekonomiskt bidrag från andra bidragsgivare, vilket bidrog till en idé om att också återrapporteringen skulle vara mer krävande.
Även om de vi intervjuat varit framgångsrika i sina projektansökningar, i och med att de fått medel, så upplevs beroendet av projektfinansiering ofta som ett påfrestande sätt att bedriva sin konstnärliga verksamhet på, då det är förenat med mycket osäkerhet. Denna osäkerhet är inte unik för de intervjuade personerna, utan projektbaserade karriärer inom kulturen är över lag omgärdade av osäkerhet (Fürst & Aspers, 2023). En del har helt valt att sluta söka medel eftersom det upplevts som ett ohållbart sätt att försörja sig på grund av kortsiktigheten i finansiering, man vill inte behöva vara beroende av projektstöd för att kunna utöva sin verksamhet. Ett sådant exempel är en cirkusartist som tidigare fått nordiska bidrag, men strukturerade om sin verksamhet i stället så att hon i stället kunde förlita sig på stabila publikintäkter från uppföranden. På så sätt kunde hon skapa en större stabilitet i sin finansiella situation samtidigt som hon inte behövde söka bidrag för projekt på samma sätt som tidigare.
Genomförande av gränsöverskridande projekt
De flesta projektledare vi intervjuat har övergripande varit väldigt nöjda med hur projekten har kunnat genomföras, inte minst för att man med hjälp av den nordiska bidragsgivningen kunnat genomföra ett större, mer ambitiöst projekt än vad som annars varit möjligt. Fördelar som särskilt lyfts i våra intervjuer handlar ofta om värdet av samarbete: genom projektet har man fått möjlighet att etablera eller fördjupa sina kontakter i andra nordiska länder, man har fått möjlighet att prata nordiska språk och möjliggöra ett rikt kulturutbyte.
Når vi var i prosessen, så inviterte [projektledarna alla medverkande], til et felles møte, digitalt. […] Det er en redel af det, der gør, at der er en interesse i, hvad vi gør. Og det var veldig spennende. Også fordi det finnes veldig få møteplasser for komponister på den måten. Og de har jo valgt veldig bra, veldig etablerte komponister, fra [flera länder] … Ja, så det var fint også som en møteplass. For nordiske komponister. (kompositör, Norge)
And now, like during this project, I had to speak a lot with different nationalities. Like for example, when I was in Faroe Islands, they were kind of speaking Faroese slash Norwegian slash Danish. So like, being kind of put into this mix of Nordic languages, was a very important experience for me. (projektledare och musiker, Finland)
Kontakten med andra inblandade i ett projekt kan upplevas som positiv för att den möjliggör etablerandet av nya kontakter, något som är särskilt viktigt för kulturutövare tidigt i karriären. I många fall upplevs det nordiska samarbetet som naturligt därför att man redan arbetar så med sin konst, detta gäller inte minst för de som upplever en geografisk närhet med enkla kommunikationer till andra nordiska länder, som exempelvis verksamma i Köpenhamn-Malmöområdet. Men den nordiska dimensionen bidrar också med ett kulturutbyte just mellan nordiska konstnärer, även i branscher där man har erfarenhet av att arbeta internationellt också utanför Norden.
Resor – utmaningar och hinder på grund av avstånd och klimatskäl
För andra upplevs dock geografin som en stor utmaning när det gäller nordiskt samarbete. Detta gäller inte minst de som är verksamma eller vill samarbeta på Grönland, Island eller Färöarna, dit resor är dyra och tar lång tid. Kostnader för resande blev ibland större än planerat, exempelvis då ej ombokningsbara resor fick ställas in under covid-19-pandemin.
En återkommande problematik är spänningen mellan å ena sidan behovet av att resa mellan länder för att kunna utöva sin konst genom att till exempel turnera, dels då den nationella scenen är för liten, dels för att man ska kunna göra nordiska samarbeten. Och å andra sidan en stark klimatmedvetenhet och vilja att begränsa sitt flygresande. För många av de vi intervjuat är den här spänningen ständigt närvarande i planering och genomförande av projekten. En isländsk projektledare uttryckte att det kan bli märkligt att jämföra sig med ”fastlands-Norden” där man kan välja tåg, för att man har så annorlunda geografiska förutsättningar på Island.
I mean, I think one is maybe, you know, traveling, being from an island, we have to fly, you know, sustainably, it's not a good choice, but we don't have another choice. So I've been in discussions with Swedish artists, like, ‘Oh, no, I don't travel anywhere, you know, unless I can take the train’. And then I just said, like, that would mean I could never travel anywhere. And then I just looked at her face, and she was realizing that, you know, we don't have a choice… But yeah, that's kind of like my internal fight is this over consumption of flights. (projektledare och koreograf, Island)
Det är tydligt att spänningen mellan villkoren för att utöva sin konst och viljan att inte skada klimatet är något som många upplever. Sättet ett av de intervjuade projekten löste denna spänning på var att redan på planeringsstadiet bestämma att de inte skulle göra några flygresor i projektet, vilket också gick i linje med projektets tema som handlade om klimat och miljöfrågor i Norden. Men ett sådant aktivt val för att minska sina utsläpp krävde också väldigt mycket av projektets deltagare, bland annat för att resor med andra färdmedel (tåg, bil och fartyg) tar lång tid och kostar pengar. I deras fall blev tågresande också ohållbart på grund av mängden utrustning som behövde transporteras för att kunna genomföra projektet.
Transporter och tullar
För många konstformer – musik, teater, måleri och skulptur för att nämna några – innebär en föreställning eller utställning också en hel del utrustning som behöver transporteras mellan olika platser. För en liten organisation som dessutom försöker minska sitt klimatavtryck kan det medföra de problem som nyss nämnts. Men ett annat problem som kan uppstå när man arbetar över gränser, även inom Norden, är när saker ska gå igenom tullkontroller. För de allra flesta vi intervjuat har korsandet av eller transport över gränser inte varit ett problem, ibland för att man har hittat ett transportföretag som har upparbetade rutiner för att skicka konst över gränserna i Norden. För de som har upplevt problem är det främst när konstverk ska transporteras över gränsen från Sverige till Norge som det kan vara krångligt och ta lång tid.